PO ZAVÍRACÍ DOBÉ
- Tak. Natukejte to tam. - Dobre.
Fajn. Takže... Nejdrív obnovíme tuhle obrazovku
a dáme si formátovací pravítko.
- Tak. - Fajn.
- Teď soubor? - Presne tak.
- A je v pameti? - Správne.
A teď
vložte smerový kód souboru.
- Smerový kód. - Dobre.
SMÉROVÝ KÓD B528
Dobre. A je to. Za týden to budete umet.
Je to jen docasný.
Že je to docasný.
Nehodlám tohle delat po zbytek života.
- Neríkejte to panu Digmanovi. - Dobre.
Já bych nejradši delal ve vydavatelství.
Teď nejsou volný místa.
Chtel bych delat vlastní casopis,
který by byl fórem spisovatelu a intelektuálu,
které jinde neotisknou a kterí by...
Nechci delat úpravy ani oslovovat urcité ctenáre.
Když je vydáte, tak jim to pomuže,
a tak se jim...
- S... - Omluvte me na chvíli.
HENRY MILLER OBRATNÍK RAKA
Tuhle knihu zbožnuju.
Ano. Jiste.
Miller je vynikající.
"To není kniha. To je vecná urážka.
Plivanec do tváre umení.
Rána zasazená pravde, kráse, Bohu..."
Neco takovýho.
To je dobrý.
Víc si nepamatuju.
Už jsem ji cetl. Ne... Proste ji ctu znova.
Vetšinou knihy podruhý nectu,
ale tuhle mám rád.
Mám ji radši než Kozoroha, Plexus
nebo Sexus.
Když se dobre najedl, tak se políbil.
To je vetšinou...
Chci se vás na neco zeptat. Není ten u pokladny divnej?
Delá porád divný pohyby.
Bože!
Asi ceká, až ho objeví.
Dáte si ješte kávu?
Ne. Jdu za kamarádkou.
- Kterým smerem? - Do centra, do SoHo.
To je hezký. V podkroví?
Jo. Je to socharka.
Teď vyrábí sádrový bagely se sýrem.
Vážne?
Prodává je jako težítka. Chcete jedno?
Težítko?
Jo, to bych rád. Za kolik?
To nevím.
Jestli máte zájem, její telefon je 243-3460.
243-3460. Dobre.
- Jmenuje se Kiki Bridgesová. - Kiki Bridgesová. Fajn.
- Tešilo me. - Jo. Me taky.
Prominte. Nemáte pero?
Díky.
Obratník Raka 243-3460
- Ano? - Kiki Bridgesovou, prosím.
- U telefonu. - Dobrý den.
My se neznáme. Volám, protože mám zájem o vaše težítka.
- Vážne? - Jste socharka, že?
Vaše kamarádka mi v kavárne ríkala, že k vám jde...
Vy myslíte Marcy.
- Já nevím. Nerekla jméno. - Pockejte. Zavolám ji.
Rekla mi o težítkách a o vaší práci.
Haló?
- Haló? Marcy? - Ano.
Tady Paul Hackett. Mluvili jsme spolu.
Dobrý vecer. Vzpomínám si.
- Jak se máte? - Fajn. Fajn.
Prišel jsem domu,
otevrel jsem knihu a videl vaše císlo...
Fajn.
Jsem ráda, že voláte.
Takže...
Pracujete poblíž kavárny nebo tam nekde bydlíte...?
Ne, byla jsem navštívit dobrýho kamaráda.
Hrozne jsme se pohádali.
To me mrzí.
Jo.
Jsem si jist, že se to urovná.
Myslíte? Mám se udobrit?
Já nevím, tedy... Víte... Možná to tak nechte.
Nevím, o co presne šlo, ale obcas...
Víte, já... Nic... Nic mi do toho není.
- Nechcete se stavit, Paule? - Cože?
- Nechcete se stavit? - Jiste. Kdy?
Jo. Proc ne?
Kam?
Ulice Howard 28. Na rohu Crosby.
Je to v SoHo.
- Na zvonku je Franklin. - Ne Bridgesová?
Bridgesová je preškrtnutá.
Proste zazvonte.
Dobre. Za 45 minut?
- Bezva. Uvidíme se. - Fajn.
- Paule. - Ano?
Jsem ráda, že jste zavolal.
Já taky. Já taky.
Tak se uvidíme.
- Nashle. - Nashle.
- Mám jen 20. Máte drobný? - Jasne. Bez problému.
Nemusíte spechat.
Do prdele!
Prominte, uletela... Sakra! Panebože!
Prominte.
Uletely mi peníze.
Delá to 6,50.
Ríkám, že mi uletely peníze.
Položil jsem je sem
a vy jste tak rychle proletel zatácku, že...
Chci ríct, že nemám peníze. Je mi to vážne líto.
Neco vám ukážu.
Mel jsem 20 dolaru.
A teď už víc nemám.
Je mi to vážne líto.
Franklin. Franklin.
Franklin.
- Vy jste Paul? - Jo.
Chytejte.
- Dobrý vecer. - Dobrý vecer.
- Vracím klíce. - Dejte je na stul.
Pekný.
- Jo? - Jo. Moc.
Pripomíná mi to obraz Edvarda Munche.
Jekot?
- Krik. - Krik. Správne.
Jo.
Neco jako trojrozmerná verze obrazu.
Je tu Marcy?
Šla do lékárny.
- Je v porádku? - Je v pohode.
Je to tu prostorné.
Bydlíte tu s nekým?
Mužete to na chvíli vzít za me?
- Dala bych si pauzu. - Cože?
Je to snadný.
O cem to mluvíte? Je to vaše dílo.
- Jak mám vedet, co chcete? - Je to snadný.
Proste vezmete tohle a takhle to priplácnete.
No jo, už jdu.
Ano.
Je tady. Pozvalas ho.
To je tvuj problém, Marcy.
Já mu to ríkat nebudu.
Hlasiteji už to neumím.
Dobre, pospeš si.
- Jak to jde? - Skvele.
Zrovna delám rameno.
Zašpinil jste si košili.
To je dobrý.
- Dejte mi to, vyperu to. - To je dobrý.
Bude to za 20 minut.
To je dobrý.
No tak.
Chcete, aby vám to na rande slušelo, ne?
Tak dobre.
20 minut, jo?
- Vemte si zatím tohle. - Díky.
Když to deláte celej den, tak vás pekne bolí ramena.
Chcete namasírovat?
- Ctete mi myšlenky. Mužete? - Jasne.
Moc mi to nejde.
Znám pár základních hmatu.
Když to bolí, tak to deláte dobre.
Víc o tom nevím.
Fajn.
- Máte krásné telo. - Jo.
Nemám moc jizev.
To je pravda.
To by me nenapadlo.
Znám ženy, které je mají od hlavy až k pate.
Já ne.
Jizvy?
Ošklivý jizvy.
Jen vám to ríkám.
Já nevím.
Když jsem byl kluk,
tak mi vyndali madle.
Po operaci
meli na pediatrii málo místa.
Tak me dali na popáleniny.
Ale než me odvezli,
tak mi sestra dala
pásku pres oci
a rekla, at si ji nesundávám.
Jinak prý
me budou muset operovat znovu.
Nechápal jsem, co mají mandle spolecnýho s ocima.
Ale stejne,
tu noc,
aspon myslím, že byla noc,
jsem zvednul ruku,
abych si sundal tu pásku,
a
uvidel jsem...
Dobrý vecer.
- Omlouvám se. Zdržela jsem se. - To nic.
- Jak se máte? - Dobre.
Tak jsem tady. To byste... Jsem tady.
Pojďme ke mne, pryc z tohohle neporádku.
Jasne.
Vaše spolubydlící celý den namácela.
Zapráhla me.
Pripadal jsem si jako umelec ze SoHo.
Co jste jí udelal?
Nic. Usnula.
Teda ona... Byla unavená.
- Co myslíte, že jsem jí udelal? - Klid. Jen se ptám.
Musím si dát sprchu. Hned jsem zpátky, jo?
Jasne. Sprcha vám urcite prospeje.
Mela jste težký den.
Vedela jsem, že je na vás neco zvláštního.
Snad zítra nemusíte brzy vstávat.
Ne. Nemusím.
Protože bych si s vámi chtela popovídat.
Dnes se cítím...
Cítím, že se asi odvážu.
Cítím...
Cítím, že se tu stane neco úžasnýho.
Mám takovou radost, a nevím proc.
Proste to cítím.
Jsem ráda, že jste tu.
Já taky.
Jestli si chcete dát trávu, tak je tady.
Ne. Možná pozdeji.
- Haló? - Je tam Marcy?
Nemuže k telefonu. Mám jí neco vyrídit?
- Mužete jí ríct, že volal Greg? - Jasne.
Už se vrátila?
Butesin (Picrate) Na POPÁLENINY 2. stupne
- Bodlo mi to. - Jo.
- Mám zavrít okno? - Já ho zavru.
Bože! Tady musel bydlet nejakej kulturista.
Bože.
Kdo je Franklin? Na tom zvonku...
Mel jste zustat na posteli.
Dobre.
Pockejte ješte minutku. Hned jsem tady.
- Dobre. - Jste skvelej.
- Cože, Paule? - Co?
Co jste ríkal?
Nic.
Vy jste nic neríkal?
Ne, neríkal.
Prísahala bych, že jsem vás slyšela.
Nic jsem neríkal.
Dneska urcite neusnu.
Co je to za vuni? Lnený olej?
- Telové mléko. Mám suchou kuži. - Vážne?
Pripadá mi hebká.
Prosím.
- Co se deje? - Nic.
Jste vážne milej, ale mužeme si chvíli povídat?
Ano. Jiste.
Volal Greg.
Jak ten teplouš ví, že tu dnes spím?
Asi si chce stežovat na svýho novýho prítele.
S takovými kamarády se obcas težko vychází.
Od toho jsou kamarádi.
- Já vím, chtel jsem... - Dnes se tím nechci zabývat.
Mám mu zavolat zpátky?
Neríkal.
Když jste zvednul telefon,
tak si asi myslí, že...
Mám strach.
Reknete mi, co se deje.
Kdysi me znásilnili.
A stalo se to v tomhle pokoji.
Bydlela jsem tady.
Prišel po požárním schodišti.
Dal mi pod krk nuž a rekl,
že jestli ceknu, tak mi vyrízne jazyk.
Privázal me k posteli.
Dal si na cas. Šest hodin.
Panebože!
Byl...
Chytli ho?
Ne.
Byl to vlastne muj prítel.
Abych rekla pravdu, prospala jsem to.
Tak to víte.
Nemáte chut na kafe? Chci odsud pryc.
Jiste. Mají tady nekde v noci otevreno?
Jo, ješte nejsou ani dve.
Mužeme?
Mužu se na neco zeptat? Chci se na to zeptat celý vecer.
- Kdo je Franklin? - Franklin?
Franklin je muj manžel.
Aha.
To je jeho byt?
Jo, vlastní ho.
- Žijete s ním? - Ne. Je v Turecku.
Žila jsem s ním tri dny. Byla jsem mladá, když jsem si ho brala.
Manžel byl filmovej maniak.
Vlastne byl posedlej jedním filmem:
Carodej ze zeme Oz.
Porád o nem mluvil.
Nejdrív me to bavilo.
O svatební noci jsem byla panna.
Když jsme se milovali... Videl jste ten film?
Carodej ze zeme Oz? Jo.
Když jsme se milovali,
pokaždé,
když se udelal,
tak
vykrikl: "Vzdej se, Dorotko!"
Nic víc. Jen: "Vzdej se, Dorotko!"
Místo vzdychání nebo neceho podobnýho.
Bylo to strašidelný. Tak jsem mu to rekla,
ale on neprestával. Proste nemohl prestat.
Ríkal, že si to ani neuvedomuje.
Proste nemohl prestat.
Tak jsem to celý zabalila.
To je mi líto.
Asi vás privádím do rozpaku.
To nic. Jsem na to zvyklá.
Porád ho moc miluju.
Vlastne si každej den píšeme.
Prirozene se o tom nerada bavím.
- Platíme. - Je to na podnik.
- Vážne? - Jak jinak.
V noci tu platí jiný pravidla. Jako po zavírací dobe.
- Díky, Petere. - Není zac, Marcy. Hezkej vecer.
To nic. To...
Mám odejít?
Po tom prášku je mi zle.
Tobe je zle po všem, Marcy.
Dali mi to kluci.
Rekonvalescence popáleného pacienta
Bože...
Bože!
Proboha!
Tak
jsme tady.
- Co si dát toho jointa? - Jo.
- Dobrej nápad. - Bezva.
Co je to za trávu?
Kolumbijská.
- Nesmysl. - Cože?
Není kolumbijská. To snad ani není tráva.
Ríkal mi to ten chlap.
Tak je lhár. A ty taky. Je to sracka.
Nerozciluj se. Už si od nej nic nekoupím.
To jsou kecy.
Je ti neco?
Kde jsou vubec ty težítka?
Kvuli tomu jsem sem prijel.
Vlastne ne. Prijel jsem za tebou,
ale kde jsou ty težítka? Chci je videt.
- Co se deje? - Chci videt to sádrový
težítko ve tvaru bagelu. Sem s ním.
- Teď? - Jo, teď.
Jsou u Kiki.
Bež pro ne. Protože zatímco tu kecáme,
tak mi doma poletují papíry,
protože je nemám cím zatížit.
Fajn.
Já nevím, Kiki.
Promin.
- Pekne leje, co? - To teda jo.
- Tady. - Jízdné je 1,50.
- Cože? - Od pulnoci je jízdné 1,50.
Deláte si srandu.
Hele,
- mám 97 centu. - Ne.
- Venku leje jako z konve. - Ne.
Nechte me bejt. Chci jet domu.
To nemužu. Mohl bych ztratit práci.
Kdo by se to dozvedel?
Mohl bych se nekde opít a nekomu to ríct. Kdo ví?
Dáte mi ten žeton?!
To nedám! Nemužu. Žeton stojí 1,50.
Nemužu ho prodat za 97 centu. Prodeláme.
Jede vlak. Rychle, dejte mi žeton! No tak!
- Prejete si? - Jo, chtel jsem nasednout.
Vlastne na druhý strane.
- Mluvím s vámi. - Já vím. Prominte.
Nevím, co to do me vjelo.
Zdražili, a já mám 97 centu.
Stejne ani metrem nepojedu. Prominte.
Už to jede.
Tím jsem chtel jet. Moc díky.
Dnes snad musí bejt úplnek.
Co si dáte?
Mám 97 centu.
To není moc, co?
Ne. Není.
Musím si neco objednat? Mužu tu chvíli jen posedet?
- Jo. Jasne. - Díky.
Není zac.
Pomoc! Nenávidím tuhle práci!!
Co to bude?
Já nic nechci. Chci si jen posedet.
Nevadí?
- Ne. - Díky.
Ale jestli sháníte kamarády, tak si nedelejte nadeje.
Je tu mrtvo.
Jo.
- Už je pozde. - Ne pro tenhle bar.
V tuhle dobu to tady žije.
To nevadí. Chtel jsem se jen schovat pred deštem.
Doufám, že brzy prestane.
- Rád bych jel domu. - Copak nejede metro?
Ale teď zrovna nemám prachy.
Bože! Dám vám peníze.
Vážne? Ani nevíte, jak by mi to pomohlo.
- Bože! Už zase. - Co? Co už zase?
Bydlí ve stejným dome. Dnes tu byl už trikrát.
Prej tu dneska byly tri vloupacky.
- Do prdele! - Co je?
Co?
Tak me napadlo, jestli jsem doma zapnul alarm.
Nekdy zapomenu.
To je jedno.
To nic. To je dobrý.
To je dobrý. Zapomente na to. To je jedno.
Chci otevrít kasu. Co když bude honicka?
Jo, chápu.
A co klíc? Máte klíc?
- Jo, ale doma. - Sakra. To je špatný.
Nemužu odsud odejít. Udelal byste mi laskavost?
- Za ty prachy? - Jo.
- Samozrejme. - Spring Street 158, úplne nahore.
Pockejte. Co to delám?
Jasne.
Neznáte me, já vás taky ne.
Mohl bych vás okrást, co? To si myslíte?
Já vás neokradu. Já ne.
Dnes jsem si prožil tolik,
že rozhodne nemám v úmyslu nekoho okrást.
Chci se jen dostat domu.
Hele, tady.
Moje klíce, budou jako záruka, jo?
Když se nevrátím, jsou vaše. Všechno je vaše.
Chci se jen dostat domu. Nechte si je.
Dobre. Fajn. Tady.
Klíce od kasy jsou na hácku nad vypínacem.
Alarm je pod vypínacem.
Musí blikat cervený svetýlko.
- Dobre. Spring 158. - Horní patro.
Hned jsem zpátky.
Ale ne.
Bože!
Bože! Bože.
- Co ríkal Phil? - Nezajímá me to.
Žárlím. Mel jsi ho slyšet.
Jestlipak to není náš milej zlodej?
Dostals, cos chtel, nebo jsme ti zkazili zábavu?
- Kdo jste? Nebydlíte tady. - Jsem Tomuv prítel.
Kterýho Toma? Bydlí tady tri.
Hele, já nejsem zlodej. Dejte mi pokoj.
- Ptal se, kterej Tom. - Neznám príjmení.
Bydlí až nahore. Kolik je tam Tomu?
- Jak jste se sem dostal? - Dal mi klíce. Vidíte?
Dal mi klíce a já si odemknul.
Prominte, ale jen minulý týden tu bylo osm vloupacek.
To je mi líto. To jsem nevedel.
Udeláme dneska elektru?
Príští tejden. Prijde jim zboží.
Kde jste to vzali?
Kiki! Bože, co se stalo?
Hoď mi klíce. Hoď je. Opatrne.
Tak. Hoď je. To je ono.
Vydrž, Kiki.
Parchanti!
Co ti udelali?
Byli to snad námorníci? Podívej.
Pekne složitý. Muselo jim to trvat hodiny.
- Jak se sem dostali? - Kdo?
- Zlodeji. - Zlodeji? Jaký zlodeji?
Co ti sebrali sochu a televizi.
Bože.
- Neil a Pepe? - Kdo?
To byli Neil a Pepe. Kamarádi.
Prodala jsem jim televizi za 300 babek.
Kdes sebral moji sochu?
- To je on? - Jo.
Já jsem Horst.
Paul. Ahoj.
To nebylo od tebe hezký, Paule.
Mel by ses stydet.
Já se stydím.
Nevím, co me to popadlo.
Potrebuješ disciplínu.
Asi.
Ješte mužeš dokoncit, cos zacal.
Marcy, tady Paul.
Ahoj.
Poslyš, dlužím ti omluvu.
Není pro to omluva, že jsem tak odešel. Promin.
Víš, uvedomil jsem si,
že to mezi námi nefunguje
a že už te nikdy nechci videt. Není pro to omluva.
Nejak jsem dostal strach, víš?
Jak jsi mi vyprávela o manželovi a príteli.
Znelo to dost divne.
Co to melo všechno znamenat?
A vydedukoval jsem, že se neco...
...deje, že máš asi popáleniny,
a nedokázal jsem to zvládnout.
Promin. Nevím, co to do me vjelo.
Já nevím. Možná je to špatne nacasovaný,
ale asi radši pujdu.
Dobre?
Marcy?
Marcy.
Co...?
1 pred spaním - Seconal
Bože! Marcy.
Bože! Dýchej. Dýchej.
Kiki! Kiki! Honem.
Panebože!
Bože...!
Mysli.
Kiki! Horste!
Paule a Marcy, jsme s Horstem v klubu Berlin.
Mužete se stavit. Roh West Broadway a Grand.
Ahoj! Kiki.
Do prdele!
Spojte me s policií.
Chci oznámit úmrtí.
Bože.
MRTVÝ CLOVÉK
Ahoj, to jsem já. Dokázala jsem to. Skoncila jsem.
Co já s tím?
Zapijeme to. V Pier Three mají otevreno.
Nevím, co máte za problém,
ale já jdu do toho baru, vezmu si klíce a jedu domu.
Hele.
ZAVRENO Vrátím se za pul hodiny
Co teď?
To je neuveritelný.
Kde sakra je?
Bydlím naproti. Nezajdete na chvíli?
Pockejte! Neile, Pepe! Stujte! Já jsem to nevedel!
To je zas ten vul. Padáme pryc.
Nevedel jsem to.
Bože!
Jdeme ke mne?
Máte rád The Monkees?
Jak se jmenuješ?
Julie.
Já jsem Paul.
Težká noc, co, Paule?
Nevypadáš dobre.
Prijel jsem do centra...
Panebože!
Ani jsem... Ani jsem ji neznal.
Bože!
Ani jsem ji neznal.
Moment.
Je to lepší?
"Chelsea Morning."
Co se deje? Vypovídej se.
Jsem v pohode. Brzy ti zmizím ze života.
Cekám jen, až dole otevrou.
Vezmu si svoje klíce a jedu domu.
Ach jo.
Vypovídej se. Co máš za problémy?
Nechce se mi.
Paule, no tak. Co je?
Všechno je tak cerný... Uvolni se. No tak.
- O cem to mluvíš? - Rekni mi, co te trápí.
Kde sakra je?
- Kolik je hodin? - Je hodne pozde.
Bože.
Tak ty tu práci nenávidíš?
Jo. Obe dve.
Jo? Co ješte deláš?
Delám dole na kopírce.
Dole?
Jo. Jsme prímo nad obchodem.
Mám klíce. Chceš se tam podívat?
Ne, díky. Na jednu noc jsem toho zažil už dost.
Je to mizerná práce,
ale mužu si okopírovat, co chci.
Jémine.
Co znamená to "jémine"?
Deláš si ze me srandu?
Nemusím to poslouchat. Co je to dneska s lidma?
Clovek na všechno dostane chytrou odpoveď.
Musí si dávat sakra pozor na to, co rekne.
Myslíš, že to nevím? Ale vím.
U kopírky slyším zákazníky, jak si ze me utahují.
Nic jsem tím nemyslel.
Venku prší a já jsem te pozvala ke mne domu.
Nemusela jsem to delat.
Za prvé, nejsi hloupá.
Neumím spocítat dan na úctenkách. No a?
Blbých 8 procent!
Tak jsem to párkrát zvorala. Žalujte me! Zavrete me!
No tak. Promin. Nemyslel jsem to tak.
- Posadíme se? Pojď. - Dobre.
Promin, nechoval jsem se dobre. Vážne.
Už nebrec, prosím.
To je ale noc!
Paule.
Líbí se ti muj úces?
Jo. Líbí.
Tak si sáhni.
- Nechci ti to rozcuchat. - Neboj.
- Chceš? - Jo.
Dobre.
Slyším ho. To je on. Slyším ho. Ne, to nic.
Díkybohu! Mužu domu.
Promin. Co se deje?
Nic, já jen...
Mela jsem pocit,
že se ti líbím, víš?
Prece teď neodejdeš, když jsem te schovala pred deštem?
Dobre. Dobre. Já...
Udelám to takhle. Já...
Pujdu do baru a vrátím tvýmu šéfovi klíce.
On mi dá moje a já se vrátím, jo?
- Za 2 minuty jsem zpátky. - Jiste.
Julie, 2 minuty. Ano?
Co se vám stalo?
To je na dlouhý povídání.
Když jste tak dlouho nešel, myslel jsem, že jste me vykradl.
Musel jsem zavrít a jít se podívat. Soused mi rekl, že vás videl.
Ale taky jste mu byl podezrelej.
Ale prišel jste.
Reknu vám, mel jsem strach.
Dáte si drink? Vypadáte, že ho potrebujete.
Nemáte náhodou nejaký silný afrodiziaka?
Nechce vám dát?
Ne pro ni. Pro me.
Zdá se, že jsem se zapletl
s vaší servírkou.
- Slecna Beehiveová, rocník 1965. - Jo.
Ani se neptejte jak.
Tak vemte roha. Copak se kvuli tomu zabije?
Terminal.
Co je, Richi?
Asi máte pravdu. Dejte mi ty klíce. Chci domu.
Co se deje?
Moje...
Moje holka
spáchala sebevraždu.
- Spolykala prášky na spaní. - Panebože!
- Ale ne. - Jo.
Pohádali jsme se. Já jí rekl, at vypadne z bytu...
Je to moje chyba.
Bože!
Marcy. Marcy, Marcy...
Marcy!
Nevím, co ríct. Já...
- Nevím, co ríct. - Co chcete ríct?
Preci za to nemužete.
Musím... Hned jsem zpátky, jo? Jen klid.
- Seš v porádku? - Jo.
- Ríkals 2 minuty. - Já vím. Já vím.
- Promin. Promin. - Stýskalo se ti?
V živote se mi po nikom nestýskalo jako po tobe.
- Vážne? - Ani nevíš, jak se mi stýskalo.
- Vážne se mi stýskalo... - To je tak milý.
Mám pro tebe dárek.
To nemusíš. To není vubec treba.
Vždyt te znám sotva hodinu.
Ne, ne. Ríkals, že se vrátíš, a prišels.
Dnes by si toho mel clovek považovat
a odmenit to.
- Víš, co to je? - Ne.
Sádrový bagel se sýrem jako težítko.
Je od místní umelkyne.
Kiki Bridgesové. Znáš ji?
Julie,
slíbil jsem, že prijdu, a splnil jsem to.
Ale teď už vážne musím jít.
Musím se vyspat. To chápeš, ne?
Slibuju, že se zase uvidíme.
Vážne. Dobre?
Jsi v porádku?
Proc se porád ptáš? Seš snad nejakej cvok?
Vymeníme si telefony. Chceš?
- Telefony? - Jo, pojď.
Skvelej nápad. Napíšu si to sem. Jaký máš císlo?
5-4433. Lehce se pamatuje.
5-4433.
Málo císlic, ale dobre.
5-4433.
- Dobre. - Ne, KL5-4433.
Promin. Dobre. Dobre. Promin.
- Bože! - Pockej.
Dej to pryc. Bože!
Vážne?
Budeš litovat. Tohle si vypiješ!
To snad ne! Už zase!
Co je?
Pro dnešek to zabalíme, jo? Berou me záda.
No tak. Koukneme se po mý soše. Musí tady nekde bejt.
Je mi z toho blbe. Ta socha je první, co jsem v živote koupil.
Když za neco zaplatíš,
nekdo ti to šlohne. Do prdele!
Nekde tady musí bejt. Projedeme Mercer Street.
Tome!
Tome, tady Paul.
Bál jsem se jít dovnitr. Nechtel jsem je potkat.
Nekterý jsou zfetovaný a nevíš, jestli nemají nuž...
Nebyla to ani hodina.
Vrátím se a fotáky jsou pryc, cocky, všechno...
- Volal jsi na pojištovnu? - Žádnou nemám, krome toho...
To je zase on. Hele!
At neutece.
- Víš, kam bežel? - Tudy. Možná je to on.
No tak, vypadni s tím špinavým ksichtem. Ven.
- Kam si to hasíte? - Na toaletu.
Na toaletu? Ta je jen pro zákazníky.
Neco si objednám. Chci jen na toaletu, dobre?
Tys neslyšel?
No tak, ty umounence, vypadni a už se nevracej.
Menu je na stole. Udelejte si pohodlí.
Pripravím vám to.
Díky.
"Paule a Marcy, jsme s Horstem v klubu Berlin. "
Jdu hodit ctvrták do parkovacích hodin.
A dám si stredne propecenej hamburger a kafe.
Mužu dovnitr?
Teď ne.
A mužu dovnitr v nejaký
pro klub príhodnejší cas?
Je to možný, ale ne teď.
Bože.
Jestli ti o to tak jde, zkus se tam dostat jinak.
Máš nejaký prachy?
Jo, mám. O to ti jde? O prachy?
Proc jsi to nerekl hned?
Tady. Není to moc, ale víc nemám.
Nechci, aby sis myslel, žes to nezkusil.
Ctvrták si nech.
Ale stejne musíš pockat.
Ahoj, Motte.
Proc nemusí cekat?
Dnes je mohókská noc. Kdybys mel kohouta, mohl bys tam.
No tak. Jsme dospelí.
Proste me tam pust!
Vážne chceš dovnitr?
Jo. Je to duležitý. Cekají tam na me.
Tak me tam proste pust!
Urcite?
Jo, urcite.
S dovolením, s dovolením.
- Doleva a rovne. - Cože?
Tamhle. Je to tamhle.
- Udelej mu kohouta. - S radostí.
Kiki! Kiki! Horste!
Kiki! Horste!
Marcy je mrtvá! Neil a Pepe jsou zlodeji!
Jsem bez penez! Pomoc!
Ne! Ne!
Bože, co mi to udelali?
Já ty surovce zabiju. Zabiju je.
Do hola. Bože! Dejte mi bouchacku.
Je tu nekdo? Je tu nekdo?
Taxi. Taxi!
Tady.
- Omlouvám se. - To nic.
To je skvelý. Hele, už mám peníze.
Není to skvelý? Odvezte me odsud.
Skvelý. Hned jsem zpátky.
- Uvidíš, jaký to je! - To ne! Ne!
To ne!
Ne, ne, ne.
To není možný. Videla jste to?
- Vaše ruka. Krvácí. - Bezva.
Je mi hrozne.
Pojďte se mnou, ovážu vám to.
- Ne, díky. Není to vážný. - Trvám na tom.
Ne...
- Máte telefon? - Jo.
Prominte. Já proste...
Neverila byste, co jsem dnes prožil.
Proste neverila.
Prodávám zmrzlinu. Mister Softee.
Cože?
Neptal jsem se, co deláte.
Rekl jsem: "Neverila byste, co jsem dnes prožil."
Clovek se nenudí.
Mám i svuj vlastní vuz. Clovek se opravdu nenudí.
Newyorské profesionální ridicské zkoušky?
Hádejte, kdo je má? Já.
Manhattan, prosím. Chci císlo Petera Patzaka.
Píše se to P-A-T-Z-A-K.
- Potrebujete tužku? - Ne.
Na Mulberry Street.
Díky.
Pet, osm, jedna, devet,
šest,
dva.
To bylo vtipný. To bylo vtipný.
Patzaka, prosím. P-A-T-Z-A-K na Mulberry Street na Manhattanu.
Díky.
- Pet, osm, šest, dva... - Ne.
Devet, tri, osm, nula.
Teď jsem to císlo zapomnel.
Co je vám? Je vám neco?
Mel jsem hroznou noc. Chápete?
Snažím se vás pobavit.
Nechci žádnou zábavu! Prominte. Omlouvám se.
Je toho na mne... Bože.
Nemužu se dostat domu. Proste nemužu.
Zoufale se snažím
najít místo, kde prespím. Chci jen spát. Jen spát.
Mohl jsem spát na Spring Street, ale nechci.
- Proc ne? - Co proc ne?
Proc nejste na Spring Street?
Protože holka barmana, kterej tam bydlí, spáchala sebevraždu.
- Myslím, že kvuli mne. - Tak to nepujde.
Presne tak. Je to vyloucený.
Není to možný.
Takže kdybyste me nechala zavolat,
udelala byste mi moc velkou laskavost.
To pocká.
Poranila jsem vám ruku a chci vám ji ošetrit.
Dobre.
- Jak jste k tomu prišel? - K cemu?
- Namácel jsem papírmašé. - Co je to?
"Muž byl roztrhán na kusy
zurivým davem.
Stalo se to ve ctvrti SoHo na Manhattanu.
Policie ho nemuže identifikovat, protože v jeho roztrhaných
- šatech nenašla žádné doklady." - Roztrhaných?
"Oblicej mel rozbitý k nepoznání..."
Nechte to. Takový veci teď nezvládám.
Za co takhle cloveku nekdo rozbije oblicej?
- Bože! Proc to tak bolí? - Je tam infekce. Sundám to.
- Nesahejte na to! - Chci to sundat!
- Vypálím to. - Ne. Nevypálíte to.
Potrebuju sirky. Jdu za sousedkou.
- Ne, slecno, ne! - Jmenuju se Gail!
Slecno, ne!
Žádný sirky. To stacilo.
Kam jdete?
Domu. Jdu domu.
- Jak daleko? - Východní 91.
Východní 91., žertujete?
Jste mi sympatický a chci...
Odvezu vás svým autem.
Co vy na to?
- Kde ho máte? - Za rohem.
Pojďte.
- Co se deje? - Sklapnete.
- Co je? - Sklapnete.
Co se deje?
- Jste mrtvej. - Cože jsem?
Gail.
Gail, co to deláte? Co se deje?
Co...? Gail? Co je? Odvezete me teda domu?
Proc se na me tak díváte?
To je on! Tamhle. To je on! Za ním!
Do prdele!
Pomoc! Pomoc! Zavolejte policii!
Chodil jsem do školy s vaším synem!
Mami, to jsem já! Nemužu... Zatracene!
Seš tak blbá! No tak! Zavri klapacku!
Hodí to na me.
Co ode me chcete? Co jsem provedl?
Vždyt jen píšu na pocítaci, proboha!
Prominte. Dobrý vecer.
Nemohl byste...?
Nic se nedeje.
Nepomohl byste mi? Nepomohl byste mi, prosím?
Co po mne chcete?
Kde bydlíte? Mužeme jít k vám?
Jsou jisté veci, které nebudu delat.
Ríkám vám to predem.
Než zacneme, tak vám reknu neco duležitého.
S mužem jsem to ješte nedelal.
Jsem trochu nervózní.
Poslyšte, mužu...?
Mužu si zavolat?
- Jiste, je... - Vidím ho. Bezva.
- Spojovatelka. - Dejte mi policii. Rychle.
Moment.
- 12. okrsek, Fitzgerald. - Ano. Díkybohu.
Jmenuji se Paul Hackett. Jsem v SoHo. Nevím presne kde.
Pronásleduje me domobrana.
Urcite víte, co dokáže.
Mám rozhodne duvod si myslet, že je muj život v ohrožení.
V této ctvrti došlo zjevne k sérii loupeží.
Bežte se vyspat.
Haló? Haló?
Haló?
To snad není možný!
Bože!
Prominte. Nemohl bych
sebou na pár hodin švihnout na ten gauc?
Jsem úplne zmlácenej.
- Tak proc nejdete domu? - Kámo,
o to se snažím celou noc.
No a? Co se stalo? Proc nejdete?
Dobre.
V kavárne jsem se seznámil s dívkou.
Dala mi telefonní císlo. Když jsem prišel domu, zavolal jsem jí.
Pozvala me k sobe. Z taxíku mi oknem uletely peníze.
Když jsem tu dívku blíž poznal, nehrálo to mezi námi.
Tak jsem odešel.
Chtel jsem odjet metrem. Zdražili jízdný. Víte to?
- Jo. - Vy to víte?
Já jsem to nevedel.
Nemel jsem dost penez, ale potkal jsem barmana,
kterej mi chtel pujcit peníze.
Opravdu mi chtel pujcit peníze...
Vlastne si to dílo koupil.
Nevedel jsem o tom.
Ona se na me taky naštvala, cemuž se nedivím.
Nechoval jsem se dobre k její kámošce.
Tak se tam jdu omluvit, ale ona spáchala sebevraždu.
Prišel jsem pozde.
Už mi chtel dát ty peníze, když zazvonil telefon.
Jeho dívka spáchala sebevraždu.
Je to náhoda? Ne, protože stejná dívka,
za kterou jsem prijel, je taky mrtvá.
Protože je to ta samá. Obe jsou mrtvý.
To je k neuverení!
Nevedel, že jsem prijel za jeho dívkou,
protože by mi jinak rozflákal držku.
Naštestí tam byla dívka, která všechno videla a nechala me zavolat.
Bylo to od ní milý. Mohl jsem ho jen použít.
Jen zvednout a položit. Z vednout a položit.
Najednou sedí ve zmrzlinárským aute a chce me zabít!
Všichni me chtejí zabít. Chtel jsem si jen vyrazit
a seznámit se s milou dívkou. A teď za to musím zemrít!
To je ta dívka. Julie. To je ona.
Julie! Julie, to jsem já!
Co to deláš? Pojď sem.
Bože. To je ona. To je ona. Neuveritelný.
Ne.
ZLODÉJ - CHYTTE HO!
Co je to s vámi?
Musíte mi pomoct. Musíte mi pomoct.
Seberte se, jo?
- Dejte mi sklenku vody. - Musíte jim to ríct.
Reknete jim, že za to nemužu. Já to nebyl.
Musíte mi to vysvetlit.
Práve jsem byl v márnici. Moc mi to nemyslí.
Chce me zabít zurivej dav,
protože si myslí, že vykrádám byty.
Mel jsem vaše klíce, a nevykradl jsem vás.
Mohl jsem, ale neudelal jsem to. Nejsem zlodej.
Nejsem zlodej, jasný?
Nejsem zlodej.
Dobre. Dobre. Zustante tady.
Pockat! Kam jdete?
- Pro vaše klíce. - Dobre.
Díky. Díky. Bežte. Budu tady.
- Jen klid. - Budu tady.
Díky.
Vecírek koncepcního umení
Je uvnitr!
Co si prejete?
- Proc je tu prázdno? - Jen pro pozvané.
A kde jsou všichni?
To nevím. Asi doma.
Kdo je to?
To je June. Je tu vždycky. Vetšinou si jí nikdo nevšimne.
Jestli máte zájem, tak honem. Za pár minut zavírám.
Prominte, slecno.
Nemohl jsem si vás nevšimnout. Ríkal jsem si,
jestli byste
si se mnou
nedala drink.
Mužeme si povídat.
Mám moc...
...moc špatnou noc
a nemužu najít nikoho,
kdo si se mnou jen tak posedí...
Aniž by na me kricel nebo tak, víte?
Normálne bych vás v tomhle stavu neoslovil,
kdybyste u me nevzbudila
tak neobvyklý
zájem.
Tak.
A je to.
Odhalil jsem svou duši.
Smím?
- Proc to deláte? - Co?
Flirtujete se mnou,
delíte se se mnou o cigaretu,
tancíte se mnou.
Jste na me milý.
Proc to deláte?
Chci...
...žít. - Je mi líto. Zavíráme.
- Chci jen... - Je cas jít domu.
...žít.
Žít.
Pojď se mnou dolu, Paule.
Pojď.
- Jsou uvnitr! - Co se deje?
Víš, jsem v hrozným maléru. Ty lidi nahore me chtejí zabít.
- Je tady jinej východ? - Ne!
- Co je tady? - Ne, tam nechoď!
- Co je to? - Nesahej na to!
Netahej za to!
Bože!
- Pojď se mnou, Paule. - Co?
Pojď se mnou. Pojď.
Máte zavreno a chcete jít domu. Bude to jen minuta.
- Nikdo tam není. - S ním se nedá domluvit.
Nehýbej se, at te tím neprobodnu. Dobre.
Ješte pres tebe dám tohle.
Dost! Dost! Klid!
Cítíte tady to napetí?
Tohle je dobrý na póry.
Jdeme, všechno prohledat!
Tak.
Dobre. Ne, ne, ne.
Z vedni ji.
Kam vede tohle?
Ne. To je soukromý byt.
- Fajn. Zaklepeme. - Pockejte.
Já zaklepu.
- June. June! - Co se deje?
Nerad te ruším. Tyhle lidi se chtejí podívat do bytu.
- Prý nejaká loupež. - Pracuju! Nevidíš?
- Já vím, promin... - Ostrá kocicka.
Prominte.
Prominte. Nevidela jste ho?
Nezdá se to složitý.
- Je tu jiný východ? - Ne. Jen tenhle.
Odcházíme!
Rychle.
Neradi jsme rušili, ale byli jsme si jistí...
Padáme odsud!
Tady ztrácíme cas.
Dobrý. Jsou pryc.
Bezva. Bezva.
Mužeš me z toho už dostat?
Ne, takhle seš v bezpecí. Mohli by se vrátit.
Hele, bylas úžasná. Skvelá. Ale mužeš me z toho dostat...?
Teď jsem v tom taky zapletená.
Musím pokracovat. Mohli by se vrátit.
Chci z toho ven. Hned.
Slyšíš? Pust me...
A je to.
Pujdu se nahoru podívat, jestli tam ješte jsou.
Hned jsem zpátky.
Neríkal jsem ti to? Mrkni na to.
- Podívej. - Jsou to jen krámy.
Co to meleš? Jsou to starožitnosti.
Je to z plastu. Už toho necháme. Máme toho dost.
To je moje socha!
Opatrne s tím.
Stojí za to se s tím tahat?
Zbláznil ses? To je umení.
Umení je pekne hnusný.
Jo, to si myslíš ty. Cím ošklivejší, tím dražší.
- Tohle musí stát jmení. - Presne tak.
- Je od toho slavnýho Segala. - Fakt?
Vystupuje v Carson Show. Porád hraje na banjo.
Na to se nedívám.
Jo. Proto nevíš nic o umení.
Já nevím. Já bych ukradnul nejaký stereo.
Co ty o tom víš? Stereo je stereo. Umení je vecný.
DOBRÉ RÁNO, PAULE
Titulky: SDI Media Group
Ripped by: SkyFury